‫• זיהוי: ללכת שבי אחריו (Dead Poets Society) - ‏1989 •‫ ‫• מקור הכתוביות: אחר •‫ ‫• תזמון: BluRay ‏02:08:44 •‫
‫• הכתוביות הוכנו ע"י UniHebSubs •‫ ‫• צפייה מהנה •‫
‫ישר את הכתפיים.
‫חבק את אחיך.
‫עכשיו, עוד אחת.
‫"ללכת שבי אחריו"
‫רק לשם החזרה. אתה תצטרף ‫לתהלוכה, עד שתגיע למנהל.
‫בנקודה זו, הוא יורה לך ‫להדליק את הנרות.
‫תלמידים, אבקש שקט.
‫רובין ויליאמס
‫דגלים הנף!
‫- מסורת -
‫רוברט שון לאונרד
‫איתן הוק
‫- מסורת-כבוד-משמעת ‫מצוינות -
‫גבירותי ורבותי, ‫תלמידים...
‫שלהבת הידע.
‫לפני מאה שנה, ב-1859, ‫ישבו בחדר זה 41 תלמידים,
‫ונשאלו את אותה השאלה ‫הנשאלת בראשיתו של כל סמסטר.
‫רבותי, ‫מהם ארבעת עמודי התווך?
‫מסורת, כבוד, ‫משמעת, מצוינות.
‫בשנתה הראשונה סיימו ‫את אקדמיית ולטון חמישה בוגרים.
‫בשנה שעברה, ‫סיימו 51 בוגרים,
‫ויותר מ-75 אחוז מהם התקבלו ‫לאוניברסיטאות העילית.
‫הישג זה הוא תוצאה,
‫של מסירות עמוקה ‫לעקרונות הנלמדים כאן.
‫זו הסיבה שאתם, ההורים, ‫שולחים את בניכם אלינו.
‫זו הסיבה להיותנו הפנימייה ‫הטובה ביותר בארה"ב.
‫כפי שהנכם יודעים, מר פונטיוס ‫יקירנו, מהמחלקה לאנגלית,
‫פרש לגמלאות. מאוחר יותר ‫תהיה לכם הזדמנות
‫לפגוש את מחליפו, ‫מר ג'ון קיטינג,
‫בוגר פנימייה זו, ‫שבמשך מספר שנים
‫לימד בבית ספר צ'סטר ‫היוקרתי, בלונדון.
‫טקס מרשים, כרגיל.
‫שלום, ד"ר נולן. ‫זה בננו הצעיר, טוד.
‫עליך להיכנס לנעליים גדולות. ‫אחיך היה בין המצטיינים.
‫טקס יפה. ‫-אני שמח שנהניתם.
‫מר ניל, ‫נעים לראותך שוב.
‫ניל, אנו מצפים לגדולות ממך ‫השנה. -תודה, אדוני.
‫הוא לא יאכזב אותנו. נכון, ניל? ‫-אעשה כמיטב יכולתי, אדוני.
‫הפסק לבכות, בן. ‫בלי דמעות.
‫תתעודד.
‫אני לא רוצה ללמוד פה. ‫-אל תדאג, אני אוהבת אותך.
‫אני מבין שנהיה שותפים לחדר. ‫שמי ניל פרי. -שמי טוד אנדרסון.
‫מדוע עזבת את בלינקרסט? ‫-אחי למד פה.
‫הו, אז אתה ‫מהאנדרסונים האלה.
‫זה בשביל הסינוסים שלו.
‫אם הוא לא יוכל לבלוע ‫תן לו אחד מאלה,
‫ואם הוא לא יוכל לנשום, ‫תן לו את אלה. -טוב, בסדר.
‫לא שכחת את המשאף? ‫המשאף...
‫איך הולך, ניל? -היי.
‫היי, ניל. נהיה יחד בקבוצת ‫הלימוד הלילה? -בטח.
‫עסקים כרגיל? שמעתי שהחדש ‫יהיה שותפך לחדר.
‫נראה כמו חנון. אופס!
‫שמע, אל תשים לב לקמרון. ‫הוא נולד עם פה גדול.
‫שמעתי שעשית קורס קיץ. -בכימיה. ‫אבי רצה שאתקדם במקצוע.
‫איך היה הקיץ שלך, חכמולוג? ‫-מגניב.
‫מיקס, סגור את הדלת.
‫כן, אדוני.
‫מהם ארבעת עמודי התווך?
‫לעג, אימה, ניוון, צואה.
‫בקשר לקבוצת הלימוד.
‫מיקס מצטיין בלטינית. ‫אני לא בדיוק נכשלתי באנגלית.
‫אם אתם רוצים, נוכל להיות ‫בקבוצת לימוד אחת.
‫בטח. קמרון ביקש גם הוא להתקבל. ‫אכפת למישהו שהוא יצטרף?
‫מה המומחיות שלו? ‫התרפסות?
‫הוא השותף שלך לחדר. ‫-זו לא אשמתי.
‫מצטער, שמי סטיבן מיקס. ‫-זה טוד אנדרסון.
‫צ'רלי דלטון.
‫נוקס אוברסטריט.
‫אחיו של טוד היה ‫ג'פרי אנדרסון.
‫כן, בטח. -מה אתם יודעים? ‫-ראשון בכיתה, מצטיין לאומי.
‫ברוכים הבאים ‫לגיהינום ולטון.
‫הדרישות גבוהות, אלא ‫אם אתה גאון כמו מיקס.
‫הוא מחניף לי, ‫לכן אני עוזר לו בלטינית,
‫ובאנגלית ובטריגונומטריה.
‫אבא. חשבתי שהלכת. ‫-מר פרי. -אל תקומו.
‫ניל, זה עתה דיברתי ‫עם מר נולן. הוא חושב,
‫שאתה לוקח על עצמך יותר מדי ‫פעילויות אחרי שעות הלימודים.
‫עליך לעזוב את צוות העריכה ‫של השנתון.
‫אך אני עורך המשנה.
‫צר לי. -איני יכול. ‫זה לא יהיה הוגן. -תסלחו לנו?
‫לעולם אל תערער על דברי בפומבי, ‫הבנת? -אבא, לא ערערתי...
‫אחרי שתסיים את בית הספר ‫לרפואה,
‫תוכל לעשות ככל העולה על רוחך.
‫אך עד אז, תעשה מה שאני אומר ‫לך. ברור? -כן אדוני, צר לי.
‫אתה יודע כמה זה חשוב לאמך, ‫לא כן? -כן, אדוני.
‫אתה מכיר אותי, תמיד ‫לוקח על עצמי יותר מדי.
‫כן, כך אני אוהב אותך.
‫אם תהיה זקוק למשהו, תודיע לנו, ‫בסדר? -כן, אדוני.
‫מדוע הוא אינו מניח לך ‫לעשות מה שאתה רוצה?
‫כן ניל, אל תוותר לו. ‫מה יש לך להפסיד?
‫כאילו שאתם לא מוותרים להוריכם, ‫מר עורך דין ומר בנקאי לעתיד?
‫אני שונא את זה לא פחות ממך. ‫-רק אל תגידו לי איך לדבר לאבי.
‫אתם בדיוק כמוני. ‫-בסדר, בסדר, למען השם.
‫אז מה אתה מתכוון לעשות? ‫-מה שעלי לעשות.
‫לעזוב את צוות העריכה ‫של השנתון.
‫שהחבר'ה האלה לא ידירו שינה ‫מעיניך. הם סתם חבורת מטומטמים
‫שרוצים לעשות רושם ‫על נולן.
‫לא אכפת לי. ‫אני לא שם קצוץ.
‫שיעור לטינית? בחדר שלי ‫בשעה 8:00? -כן. -נשמע בסדר.
‫טוד, אתה יכול להצטרף אלינו. ‫-כן, תצטרף, חבר. -תודה.
‫בחורים, תירגעו!
‫תירגעו, עדת מתבגרים ‫נוראה שכמוכם!
‫עליכם לבחור שלושה ‫ניסויי מעבדה מהרשימה
‫ולדווח עליהם ‫כל חמישה שבועות.
‫עשרים השאלות בסוף ‫פרק 1 הן למחר.
‫אגריקולאם, אגריקולה...
‫עוד פעם, בבקשה. ‫אגריקולה...
‫לימודי הטריגונומטריה שלכם ‫דורשים הקפדה רבה.
‫כל מי שלא ימסור ‫עבודת בית
‫ייענש בהורדת נקודה ‫מהציון הסופי.
‫אבקש מכם לא להעמיד אותי ‫במבחן בעניין זה.
‫היי, ספאז, ספאז!
‫קדימה.
‫בואו נלך. -לאן?
‫"הו קברניט, קברניטי". ‫מי יודע מאיפה זה לקוח?
‫מישהו יודע?
‫אין לאף אחד מושג?
‫זה משיר של וולט ויטמן ‫על מר אברהם לינקולן.
‫בכיתה הזו אתם יכולים לקרוא לי ‫"מר קיטינג" או, אם אתם מעזים,
‫"הו קברניט, קברניטי".
‫הרשו לי להפריך שמועות ‫לפני שהן הופכות לעובדות.
‫כן, למדתי בגיהינום ‫ולטון ושרדתי.
‫ולא, לא הייתי הגאון ‫שאתם רואים לפניכם.
‫הייתי חלשלוש אינטלקטואלי ‫קל משקל. הייתי הולך לחוף הים,
‫ואנשים היו משליכים בפני ‫עותקים של שירי ביירון.
‫מר פיטס (שפל המדרגה). איזה שם ‫ביש.. מר פיטס, איפה אתה?
‫תפתח בבקשה את ספר השירים ‫בעמוד 542.
‫קרא את הבית הראשון של השיר ‫בעמוד זה.
‫"עולי ימים, נצלו את הזמן"? ‫-כן, זה השיר. מתאים לכם, לא כן?
‫"לבלבו ניצני הוורד, ‫כל עוד תוכלו"
‫"סבא זמן עדיין חולף, והפרחים ‫שמחייכים היום, מחר הם יכלו".
‫תודה לך, מר פיטס.
‫"לבלבו ניצני הוורד, ‫כל עוד תוכלו."
‫זה אומר בלטינית "קארפה דיאם". ‫מי יודע מה פירוש הדבר?
‫"קארפה דיאם" פירושו ‫"תפוס את היום". -טוב מאוד, מר...
‫מיקס. -מיקס, עוד שם מוזר. ‫תפוס את היום!
‫"לבלבו ניצני הוורד, ‫כל עוד תוכלו."
‫מדוע המשורר כתב זאת? ‫-הוא ממהר.
‫לא! אך תודה ‫על השתתפותך במשחק.
‫כי אנו מזון לתולעים, בחורים. ‫תאמינו או לא, כל אחד מאיתנו
‫יפסיק יום אחד לנשום, רוחו ‫תעזוב את גופו והוא ימות.
‫אני מבקש מכם להתקרב ולבחון ‫כמה פרצופים מהעבר.
‫אני חושב שמעולם לא הסתכלתם ‫עליהם באמת.
‫הם אינם שונים בהרבה מכם. ‫אותן התסרוקות,
‫מלאים בהורמונים ‫בדיוק כמוכם,
‫בלתי מנוצחים, ‫בדיוק כמו שאתם מרגישים.
‫העולם הוא מגרש המשחקים שלהם. ‫הם מאמינים שנועדו לגדולות.
‫עיניהם מלאות תקווה, ‫כמו שלכם.
‫האם הם חיכו זמן רב מדי כדי ‫לעשות בחייהם מה שהם רוצים?
‫כי, אתם מבינים, נערים אלה ‫הם היום דשן לפרחים.
‫אך אם תקשיבו היטב, תשמעו אותם ‫לוחשים לכם. התקרבו. הקשיבו.
‫אתם שומעים?
‫"קארפה"
‫"קארפה דיאם".
‫"תפסו את היום, בחורים, ‫הפכו את חייכם למיוחדים".
‫זה היה מוזר. -אך שונה. ‫-מפחיד, אם אתם שואלים אותי.
‫הוא יבחן אותנו על זה? ‫-באמת, קמרון, איפה השכל שלך?
‫קדימה, חברים! מהרו. ‫אני מתכוון אליך, דלטון!
‫למי מתחשק להשתתף בקבוצת ‫לימוד בטריגונומטריה הערב?
‫בטח. -אני. -אני... -מה? ‫-לא אוכל לבוא.
‫אני אוכל ארוחת ערב ‫אצל משפחת דנברי הערב.
‫משפחת דנברי? מי הם? ‫-בוגרים מפורסמים של בית ספרנו.
‫הם חברים של אבי. ‫כנראה בשנות ב-90 שלהם.
‫כל דבר עדיף על הלוף ‫של גיהינום ולטון.
‫אתה בא לקבוצת הלימוד? -לא, עלי ‫להכין משהו לשיעור היסטוריה.
‫כרצונך.
‫- תפוס את היום! -
‫אתה מוכן, אוברסטריט? ‫-מוכן ללכת, אדוני.
‫צ'ט, פתח את הדלת, בבקשה. ‫-אני אפתח.
‫אפשר לעזור לך? -היי, ‫נוקס אוברסטריט. זה ד"ר האגר.
‫זו משפחת דנברי? -באת לראות ‫את צ'ט? -גברת דנברי? -לא.
‫תודה, אני גברת דנברי. ‫אתה ודאי נוקס. תחזור עד תשע?
‫היכנס, בבקשה.
‫מה שלומך? אני ג'ו דנברי. דומה ‫שתי טיפות מים לאביו. מה שלומו?
‫הוא רק עכשיו סיים לעבוד על תיק ‫עבור ג'נרל מוטורס.
‫ברור לי באיזה מקצוע תבחר. ‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ.
‫רק תחליף את המספרים ‫האלה ב-X וב-Y. -מובן.
‫מובן? אז מה הבעיה?
‫רק רגע.
‫איך הייתה ארוחת הערב? -מה? ‫-איך הייתה ארוחת הערב? -איומה.
‫מזוויעה. -מה קרה?
‫הערב, פגשתי את הנערה היפה ‫ביותר שראיתי מימי.
‫השתגעת? מה רע בזה? -היא, ‫למעשה, מאורסת לצ'ט דנברי.
‫מוטב להתרחק מהברנש הזה. ‫-ביש מזל. -ביש מזל?
‫זו טרגדיה. נערה כזו ‫מאוהבת במטומטם כמוהו.
‫כל הנחמדות מתאהבות ‫במטומטמים. אתה יודע את זה.
‫שכח אותה. תפתח את ספר ‫הטריגונומטריה שלך
‫ונסה לפתור ‫שאלה מספר חמש.
‫אני לא יכול לשכוח אותה סתם כך, ‫קמרון, ובטח לא לחשוב על טריג'.
‫יש לנו קליטה!
‫טוב רבותי. חמש דקות. ‫בואו נלך.
‫ראית אותה בעירום? ‫-מצחיק מאוד.
‫האם זה רדיו שאתה מחזיק בידיך, ‫מר פיטס? -לא אדוני, ניסוי מדעי.
‫ראדאר.
‫רבותי, פתחו את ספריכם ‫בעמוד 21 של ההקדמה.
‫מר פרי, קרא את הפסקה הפותחת, ‫תחת הכותרת "הבנת שירה".
‫"'הבנת שירה', מאת ד"ר ג'יי ‫אוונס פריצ'רד,
‫דוקטור לפילוסופיה"
‫"כדי להבין שירה עלינו להכיר ‫היטב את המשקל, החריזה
‫"והביטויים שלה. ואז עלינו לשאול ‫שתי שאלות". שאלה ראשונה,
‫"כיצד מוצג נושא השיר? ‫מה חשיבותו של נושא זה?
‫"השאלה הראשונה מדרגת ‫את שלמותו של השיר.
‫"השאלה השניה - ‫את חשיבותו.
‫"קביעת גדולתו של שיר תהיה ‫פשוטה
‫"אחרי תשובה על שתי שאלות אלה.
‫"אם נמדוד את שלמותו של שיר ‫על גבי ציר אופקי של גרף,
‫"ואת חשיבותו על גבי ציר אנכי, ‫הרי חישוב שטחו של השיר
‫"יניב את מידת גדולתו."
‫"סונטה של ביירון יכולה להגיע ‫גבוה בציר האנכי,
‫"אך תהיה ממוצעת ‫בציר האופקי".
‫"לסונטה של שיקספיר יהיו ‫תוצאות גבוהות בשני הצירים,
‫"ושטח כללי גדול, המעיד ‫שהיצירה גדולה באמת".
‫"נא יישמו שיטה זו, ‫בהמשך קריאתכם בספר זה.
‫"ככל שיכולתכם להעריך שירה ‫תגדל, כך יגדלו הנאתכם והבנתכם".
‫זבל. זה מה שאני חושב ‫על ג'יי אוונס פריצ'רד.
‫אנו לא מניחים צינורות. ‫זו שירה.
‫איך אפשר להתייחס לשירה ‫כמו אל מצעד הפזמונים?
‫"כן, אני אוהב את ביירון, ‫אני מדרג אותו במקום 42,
‫"אך קשה לרקוד לצליליו".
‫עכשיו, אני מבקש שתתלשו ‫את הדף הזה.
‫קדימה. תלשו את הדף.
‫שמעתם אותי, ‫תלשו את הדף.
‫תלשו אותו!
‫קדימה, תלשו אותו.
‫תודה לך, מר דלטון.
‫לא רק את הדף הזה. ‫תלשו את כל ההקדמה.
‫אני לא רוצה אותה. ‫אל תשאירו לה זכר.
‫תלשו אותה! תלשו! ‫כלה לך,
‫ג'יי אוונס פריצ'רד, ‫דוקטור לפילוסופיה!
‫תלשו, השמידו, קרעו!
‫איני רוצה אלא לשמוע קולות ‫של קריעה לגזרים של מר פריצ'רד.
‫אנו ננקב אותה, ‫נהפוך אותה לנייר טואלט.
‫זה לא התנ"ך. ‫אתם לא תלכו לגיהינום.
‫קרעו הכול. ‫אל תותירו דבר!
‫אל לנו להרוס ספרים. ‫-תלוש! תלוש!
‫תלשו אותה! תלשו!
‫מה קורה כאן, לעזאזל?
‫אני לא שומע ‫קולות של תלישה!
‫מר קיטינג. -מר מקליסטר. ‫-מצטער, לא ידעתי שאתה כאן.
‫אני כאן. -אכן.
‫סלח לי.
‫המשיכו לתלוש, רבותי. ‫זהו קרב, מלחמה.
‫הנפגעים יכולים להיות ‫לבותיכם ונשמותיכם.
‫צבאות של מלומדים צועדים קדימה, ‫מודדים שירה. אנו לא נקבל זאת.
‫הלאה מר פריצ'רד!
‫אתם תלמדו לחשוב ‫בכוחות עצמכם שוב.
‫תלמדו להתענג ‫על מילים ועל שפה.
‫על אף כל מה שיגידו לכם, מילים ‫ורעיונות יכולים לשנות את העולם.
‫מר פיטס חושב שלספרות אין כל ‫קשר ללימודי מנהל עסקים או רפואה
‫אולי. מר הופקינס מסכים ‫עם מר פיטס, בחושבו
‫שעלינו ללמוד את פריצ'רד ולעמול ‫בשקט על השגת מטרות אחרות.
‫יש לי סוד לגלות לכם. התקרבו, ‫התקרבו אלי!
‫איננו קוראים וכותבים שירה ‫כי זה נחמד.
‫אנו קוראים וכותבים שירה, כי אנו ‫בני אנוש ובני אנוש מלאי תשוקה.
‫רפואה, משפטים, עסקים, הנדסה, ‫הם מקצועות נאצלים,
‫שימושיים לחיים.
‫אך שירה, יופי, רומנטיקה, אהבה, ‫למענם אנו נשארים בחיים.
‫אם לצטט מוויטמן:
‫"הו, אני, הו, חיים. ‫על שאלות אלה הנשנות,
‫"על שורות אינסופיות ‫של חסרי האמונה,
‫"על ערים מלאות בכסילים.
‫"מה לי בין אלה, ‫הו, אני, הו, חיים?
‫"והתשובה: כי כאן הנך,
‫"שהחיים והזהות הם בני קיימא, ‫שההצגה הגדולה נמשכת,
‫"ואתה עשוי לתרום שורה".
‫"שההצגה הגדולה נמשכת ‫ואתה עשוי לתרום שורה".
‫מה תהיה השורה שלכם?
‫נודה לאל על מה שאנו ‫עומדים לקבל. אמן.
‫השיעור שלך היה מעניין מאוד. ‫-מצטער אם זעזעתי אותך.
‫אל תתנצל. זה היה מרתק... ‫גם אם מוטעה. -אתה חושב כך?
‫אתה מסתכן בכך שאתה מעודד ‫אותם להפוך לאמנים, ג'ון.
‫כשהם יכירו בכך שהם אינם ‫רמברנדט, שיקספיר או מוצרט,
‫הם ישנאו אותך בשל כך.
‫איננו מדברים על אמנות ‫אלא על חשיבה חופשית.
‫חשיבה חופשית בגיל 17? ‫-מעולם לא חשבתי שאתה ציניקן.
‫אני לא ציניקן, ‫אני מציאותי.
‫"הראה לי את הלב שאינו כבול ‫בשלשלאות של חלומות שווא,
‫"ואראה לך אדם מאושר.
‫"רק בחלומותיהם בני אדם ‫יכולים להיות חופשיים.
‫"כך היה וכך יהיה תמיד". ‫-טניסון? -לא, קיטינג.
‫מצאתי בספרייה את השנתון ‫משנת לימודיו האחרונה.
‫"עורך שנתון בית הספר. ‫התקבל לקמברידג'.
‫"מייסד 'אגודת המשוררים המתים'. ‫-מוכשר כמעט לכול."
‫כן, מר קיטינג ‫היה פרחח!
‫מה זה ‫"אגודת המשוררים המתים"?
‫אני לא יודע. לא ציינו זאת.
‫הבחור הזה שם, ‫תבוא אלי אחרי הארוחה.
‫מר קיטינג. ‫מר קיטינג!
‫אדוני.
‫הו קברניט, קברניטי.
‫רבותיי.
‫הצצנו בשנתון שלך. ‫-זה לא אני.
‫מה זה ‫"אגודת המשוררים המתים"?
‫אני חושב שההנהלה הקיימת ‫לא תראה זאת בעין יפה.
‫מה זה היה? ‫-אתם יכולים לשמור סוד?
‫האגודה הקדישה את עצמה ‫ל"יניקת לשד החיים".
‫זו השורה מת'ורו שהיינו ‫מקריאים בתחילת כל פגישה.
‫היינו נפגשים במערה האינדיאנית ‫הישנה, וקוראים, לפי תור,
‫שירים של ת'ורו, ויטמן, שלי ‫וכל המשוררים הגדולים,
‫ואפילו שירים ‫שכתבנו בעצמנו.
‫ואז היינו מניחים לשירה ‫להפעיל את קסמיה.
‫זו הייתה חבורת בחורים ‫שהתאספה כדי לקרוא שירה?
‫לא, מר אוברסטריט, זו לא הייתה ‫סתם חבורת בחורים.
‫היינו רומנטיקנים,
‫קראנו שירה והנחנו לה לנטוף ‫מלשוננו, כמו דבש.
‫הרוח נסקה אל על, נשים התעלפו, ‫ואלים נוצרו, רבותי.
‫דרך לא רעה לבלות ערב, ‫מה?
‫מר פרי, תודה על הטיול ‫בשביל השכחה.
‫שרוף את זה. ‫במיוחד את התמונה שלי.
‫"אגודת המשוררים המתים"
‫אני בעד ללכת הלילה. ‫מי בפנים?
‫איפה המערה? -אני יודע ‫איפה היא. זה מעבר לנחל.
‫זה נשמע לי משעמם. ‫-אם אתה לא רוצה, אל תבוא.
‫כל מה שאני אומר הוא ‫שעלינו להיות זהירים.
‫שהאגר לא יגלה את זה. ‫-מה אתה אומר, שרלוק?
‫בחורים! ‫מהרו!
‫קדימה, מי בפנים? ‫-אבל האגר...
‫תשכחו מהאגר, מי בפנים? ‫-אני בפנים.
‫אני מזהיר אתכם!
‫גם אני. -אני לא יודע, ניל. ‫-פיטס, פיטסי, בחייך!
‫עזוב אותו, צ'רלי. ‫-אתה לא עוזר, מיקס.
‫מה זה? קבוצת לימוד לילית? ‫-שכח מזה מיקס. אתה בא איתנו?
‫מיקס, אתה גם בא? -אני מוכן ‫לנסות כל דבר פעם אחת.
‫חוץ מסקס...
‫מה איתך, נוקס? ‫-אני לא יודע, צ'רלי.
‫קדימה, נוקס. זה יעזור לך ‫לזכות בכריס. -באמת?
‫נשים מתעלפות! -צ'רלי, ספר לי ‫למה הן מתעלפות.
‫זה צריך להיות פה.
‫זה נראה מסוכן. ‫-למה שלא תישאר בבית?
‫הפסיקו לקשקש ושבו.
‫טוד, אתה בא הלילה? -לא. ‫-מדוע לא?
‫שמעת את קיטינג. אתה לא רוצה ‫לעשות משהו בקשר לזה?
‫כן, אבל... -אבל מה?
‫קיטינג אמר שחייבים לקרוא ‫שירים, ואני לא רוצה לעשות זאת.
‫יש לך ממש בעיה עם זה, ‫נכון?
‫לא, אני פשוט לא רוצה לעשות זאת. ‫בסדר? -טוב.
‫מה אם לא תצטרך לקרוא, ‫אלא רק להקשיב?
‫זה לא עובד ככה. ‫-תשכח מאיך זה עובד.
‫מה אם הם יגידו שזה בסדר? ‫-אתה תשאל אותם? לא.
‫אני מיד חוזר. -ניל.
‫תשתקו כבר!
‫אתה בפנים.
‫הפסיקו את המהומה!
‫- 500 שנות שירה -
‫- לקריאה בפתיחת המפגשים ‫של "אגודת המשוררים המתים" -
‫אני משורר מת!
‫חבר'ה, כאן!
‫תעזבו את האש. ‫קדימה, רבותי.
‫אני מתכבד לכנס מחדש
‫את "אגודת המשוררים המתים".
‫הפגישות ינוהלו על-ידי וע"י ‫החברים החדשים, שנוכחים כאן.
‫טוד אנדרסון, שמעדיף לא לקרוא, ‫ירשום את פרוטוקול הפגישות.
‫אפתח בפתיחה המסורתית של חבר ‫האגודה, הנרי דיוויד ת'ורו:
‫"הלכתי ליער, כי רציתי ‫שיהיה לחיי יעוד.
‫"רציתי לחיות לעומק ולינוק ‫את לשד החיים"
‫אני מוכן לזה...
‫"להניס כל מה שלא היה חיים, ‫ולא לגלות
‫"ביום מותי שלא חייתי".
‫קיטינג סימן ‫הרבה עמודים אחרים.
‫טוב, תשפכו הכול לכאן. ‫-כאן, בתוך הבוץ?
‫תפרשו מעילים ‫ואת שמיכות הפיקניק.
‫אל תשאירו כלום מאחור. אתם ‫תמיד מנדבים את הסיגריות שלי...
‫צימוקים? -כן.
‫חכה רגע, הבאת לנו ‫חזיר בלחמניה. -בחייך!
‫היה לילה קר וגשום, ‫והגברת הזקנה,
‫שאהבה תצרפים,
‫ישבה לבד ע"י השולחן ‫בביתה.
‫כשהרכיבה את חלקי התצרף, גילתה ‫לתדהמתה שהתמונה שמתקבלת
‫היא של החדר בו ישבה, ‫והדמות המרכזית בתצרף היא שלה.
‫בידיים רועדות צרפה את ארבעת ‫החלקים האחרונים,
‫ועיניה ננעצו במטורף מוכה-שיגעון ‫שהציץ מבעד לחלון.
‫הצליל האחרון ששמעה, ‫היה צליל של זכוכית נשברת.
‫זה סיפור אמיתי.
‫יש לי אחד טוב יותר. באמת.
‫זוג נשוי טרי נוסע ביער בלילה, ‫אחרי טיול ארוך, ונתקל במטורף.
‫זה שוב הסיפור על מטורף? ‫שמענו כבר.
‫אני אוהב את הסיפור הזה.
‫סיפרו לי אותו בכיתה ו', ‫במחנה קיץ.
‫"בעיר בשם... ‫גר אדם בשם ויליאם בלוט.
‫"הייתה לו אישה, מארה על ראשה, ‫שדיברה ודיברה בלי לאות.
‫"ובוקר אחד, כשהשחר עלה, ‫והיא נמה שלווה במיטת בעלה,
‫"הוא שיסף את גרונה כיאות".
‫זה מחמיר.
‫רוצים לשמוע שיר אמיתי?
‫אתה זוכר שיר בעל-פה?
‫עמוד באמצע הבמה.
‫"למדי אותי לאהוב. ‫למד את עצמך להיות שנון יותר.
‫"...אל האהבה, אם קיים כזה ‫ולמד לאהוב ממני".
‫כתבת את זה?
‫אברהם קלני.
‫מי הבא בתור?
‫אלפרד לורד טניסון.
‫"בואו, ידידי, לא מאוחר עדיין ‫לבקש אחר עולם חדש,
‫"בדעתי להפליג אל השקיעה ‫ומעבר,
‫"ואף כי תש כוחנו, ‫שבעבר זעזע אושיות עולם,
‫"הננו מה שהננו, ‫"רוח אחידה אחת של לבבות גבורה.
‫"הזמן מחליש אמונתנו, ‫אך רצוננו הוא חישל
‫לשאוף, להתחקות, למצוא ‫ולא להיכנע".
‫אז היתה לי התגלות. ‫אז היה לי חזון...
‫אז ראיתי את הקונגו ‫מזדחל באפילה.
‫מפלס דרך ביער ‫בנתיב זהוב.
‫אדם הוא לא "עייף מאוד", ‫הוא "מותש".
‫ואל תשתמש ב"עצוב מאוד", ‫השתמש, מר אוברסטריט,
‫מטומטם שכמוך,
‫"עגום"? -בדיוק. "עגום". ‫לשם מה המציאו את השפה?
‫מר אנדרסון? ‫אתה אדם או אמבה?
‫מר פרי. -כדי לתקשר. ‫-לא, כדי לחזר אחרי נשים.
‫היום נדבר ‫על ויליאם שיקספיר.
‫רובכם מצפים לכך ‫בערך כמו לטיפול שיניים.
‫אנו נתבונן בשיקספיר ‫כבמישהו שכתב דברים מעניינים.
‫רבים מכם מכירים ‫את שיקספיר הזה:
‫"הו, טיטוס, הבא ‫את חברך הלום".
‫אך אם ראיתם את מרלון ברנדו,
‫אתם יודעים ששיקספיר ‫יכול להיות שונה.
‫"אזרחי רומא, בני עמי וידידי, ‫הקשיבו לי".
‫אתם יכולים לדמיין ‫את ג'ון ויין כמקבת.
‫"האם פגיון אני רואה מולי?"
‫"כלבים, אדוני? לא כרגע. ‫אני נהנה מכלב טוב מפעם לפעם"
‫"כלב אחד יכול לספק ארוחה ‫של שלוש מנות".
‫"כופתה מטוגנת מבשר כלב למנה ‫ראשונה, כלב בלהבות למנה עיקרית,
‫"ולקינוח פרפה נוסח פקינז. ‫והשתמשו ברגל כבקיסם שיניים".
‫מדוע אני עומד על השולחן? ‫-כדי שתהיה גבוה יותר. -לא.
‫תודה לך על השתתפותך, מר דלטון. ‫אני עומד על השולחן
‫כדי להזכיר לעצמי כל הזמן ‫לראות דברים מזווית אחרת.
‫העולם נראה שונה מהזווית הזאת. ‫אינכם מאמינים לי? תראו בעצמכם.
‫כשאתם חושבים שאתם יודעים ‫משהו, הסתכלו עליו מזווית שונה.
‫גם אם זה נראה טיפשי או לא נכון, ‫עליכם לנסות.
‫כשאתם קוראים, אל תתחשבו ‫רק במה שהמחבר חושב.
‫תתחשבו במה שאתם חושבים.
‫עשו מאמץ למצוא את קולכם. ככל ‫שתתמהמהו, כך תתקשו למוצאו.
‫ת'ורו אמר: "רוב בני האדם מנהלים ‫חיים של ייאוש שקט".
‫אל תשלימו עם זה. ‫תפרצו דרך.
‫אל תקפצו מהצוק ‫כמו להקת חולדות מתאבדות.
‫הביטו סביבכם. טוב מאוד, ‫מר פריסקה. תודה לך.
‫תעזו לפרוץ דרך ולמצוא ‫רעיונות חדשים.
‫בנוסף לחיבורים, ‫אני מבקש שתכתבו שיר.
‫נכון. יהיה עליכם לקרוא אותו ‫בקול רם לפני הכיתה ביום שני.
‫בהצלחה.
‫מר אנדרסון, אל תחשוב שאיני יודע ‫שהמטלה הזו
‫מפחידה אותך עד מוות.
‫תחתרו חזק במשוטים!
‫יש לנו קליטה, פיטסי!
‫רדיו אמריקה החופשית!
‫- אנו חולמים על יום חדש ‫כשיום חדש אינו מגיע,
‫- אנו ממתינים למאבק, ‫כשאנו כבר נלחמים -
‫מצאתי. -מה מצאת? -מצאתי מה ‫אני רוצה לעשות, מה נמצא בתוכי.
‫- תיאטרון הנלי מציג: חלום ליל קיץ ‫מאת ויליאם שיקספיר -
‫- פתוח למבחני קבלה -
‫"חלום ליל קיץ". ‫-נכון. -מה זה?
‫זה מחזה, טמבל. -אני יודע. ‫אבל איך זה קשור אליך?
‫הם מציגים אותו בתיאטרון הנלי. ‫פתוח למבחני קבלה! -כן.
‫אז? -אז אני אשחק! ‫כן, כן, אהיה שחקן.
‫תמיד רציתי לנסות לשחק.
‫ניסיתי להשתתף בהפקות חובבים ‫בשנה שעברה, אך אבי לא הרשה לי.
‫לראשונה בחיי אני יודע ‫מה אני רוצה לעשות,
‫ואני עומד לעשות זאת ‫בין אם אבי מסכים ובין אם לא!
‫"קארפה דיאם!"
‫ניל, חכה רגע. איך תוכל להשתתף ‫במחזה אם אביך לא יסכים?
‫קודם אקבל את התפקיד ‫ואז אדאג לכך.
‫הוא לא יהרוג אותך אם הוא יגלה? ‫-הוא לא חייב לדעת שום דבר.
‫זה בלתי אפשרי. -קשקוש. ‫אין שום דבר בלתי אפשרי.
‫מדוע שלא תתקשר אליו? ‫אולי הוא יסכים. -הצחקת אותי.
‫אם לא אבקש את רשותו, ‫לפחות לא אמרה את פיו.
‫כן, אבל אם הוא אמר "לא" קודם... ‫-אלוהים, טוד, לצד מי אתה?
‫אני אפילו עוד לא קיבלתי ‫את התפקיד.
‫אולי תיתן לי ליהנות ‫מעט מהרעיון?
‫אתה בא לפגישת ‫"אגודת המשוררים"?
‫אני לא יודע. אולי. -אתה לא שם ‫קצוץ על מה שמר קיטינג אומר.
‫מה זה צריך להביע? -אתה חבר ‫במועדון, ופירוש הדבר
‫שעליך להיות נסער. אבל אתה נסער ‫בערך כמו שלולית.
‫אתה רוצה שאפרוש? -לא, אני רוצה ‫שתישאר. אבל עליך לתרום משהו,
‫לא רק להגיד שאתה בפנים.
‫שמע, ניל, אני מעריך את זה, ‫אך אני לא כמוך, בסדר?
‫אתה מדבר ואנשים מקשיבים לך. ‫אני לא כזה.
‫אתה לא חושב שאתה יכול ‫להיות כמוני?
‫אינני יודע, אך לא זו הבעיה. ‫הבעיה היא
‫שאינך יכול לעשות דבר בקשר לכך, ‫אז תפסיק לדחוף את האף.
‫אני יודע לדאוג לעצמי. ‫בסדר?
‫לא.
‫למה אתה מתכוון "לא"?
‫לא.
‫תן לי את זה, ניל! ‫תחזיר לי את זה!
‫"אנו חולמים על..." מה זה? שירה! ‫אני נרדף על ידי וולט ויטמן.
‫בסדר! בסדר!
‫קמרון! -חבר'ה, מה אתם עושים? ‫אני מנסה ללמוד כימיה.
‫הי, תן לי את הספר. ניל, תן לי... ‫תתבגר. בחייך!
‫תן לי אותו! ‫תן לי אותו!
‫בסדר, כולם לעלות ‫לאוטובוס.
‫קדימה, חבר'ה, קדימה.
‫קדימה, עלו לאוטובוס.
‫מעריצים יכולים לטעון
‫שספורט מסוים או משחק מסוים ‫טובים מהאחרים.
‫לדעתי, ספורט הוא למעשה ‫הזדמנות להצטיין.
‫אני מבקש מכולכם לבוא לכאן, ‫להוציא דף נייר ולהסתדר בשורה.
‫מר מיקס (עניו), הגיע זמן ‫לרשת את הארץ.
‫מר פיטס, ‫אל תצדיק את שמך.
‫תחלקו את זה, בחורים. ‫אחד לכל אחד.
‫אתה יודע מה עליך לעשות, ‫פיטס.
‫"להיאבק כנגד כל הסיכויים, ‫לעמוד איתן מול האויבים".
‫זה נשמע כמו "לא לעמוד איתן". ‫תגיד "לעמוד איתן".
‫"להיאבק כנגד כל הסיכויים, ‫לעמוד איתן מול האויבים!"
‫עכשיו, קדימה!
‫כן, הבא בתור!
‫"להיות מלח של העולם, ‫שכל הנמלים הם יעדו"
‫הבא בתור. ‫בקול רם יותר!
‫"אני חי להיות שליט החיים ‫ולא עבדם"
‫"לעלות על הגרדום,
‫"להתייצב מול לועי רובים ‫בשאננות מוחלטת".
‫מיקס, הקשב למוזיקה.
‫"לרקוד, למחוא כפיים, לעלוץ, ‫לצרוח, לקפוץ, להתגלגל, לצוף".
‫כן!
‫"הו, לחיות מרגע זה ואילך, ‫שיר של שמחות חדשות"
‫בוז!
‫קדימה צ'רלי, ‫תן לרגש להיכנס לנשמתך.
‫"להיות אלוהים, באמת".
‫צ'רלי, קיבלתי את התפקיד! ‫אני עומד לגלם את פוק.
‫מה הוא אמר? ‫-לעזאזל עם פוק.
‫התפקיד הראשי! ‫צ'רלי קיבלתי את התפקיד!
‫-נהדר, ניל. -ברכותי, ניל.
‫טוב, טוב.
‫ניל, איך אתה תעשה את זה?
‫אצטרך אישור בכתב ‫מאבי וממר נולן.
‫אתה לא מתכוון לכתוב אותו? ‫-כן.
‫ניל, אתה מטורף.
‫"אני כותב לך
‫"בשם בני, ניל פרי."
‫זה גדול!
‫"לכריס",
‫"אני רואה מתיקות בחיוכה, ‫אור בהיר זורח מעיניה
‫"אך החיים מושלמים, ואני מאושר ‫רק כדי לדעת...
‫"רק כדי לדעת שהיא קיימת."
‫מצטער, קברניטי, זה טיפשי. ‫-לא, זה לא טיפשי.
‫עשית מאמץ ראוי. נגעת בנושא ‫חשוב - אהבה.
‫נושא חשוב בשירה ובחיים.
‫מר הופקינס, אתה צחקת. ‫תורך.
‫"החתולה צלצלה במצילה".
‫ברכותי, מר הופקינס.
‫זה השיר הראשון עם ניקוד ‫שלילי בסולם פריצ'רד.
‫איננו צוחקים ממך, ‫אלא בקרבתך.
‫איני מתנגד ששירכם ‫יהיה בעל נושא פשוט.
‫לעתים, שירה יפה יכולה להיכתב ‫על דברים פשוטים.
‫חתול, פרח או גשם. שירה ‫נמצאת בכל מקום בו יש התגלות.
‫רק אל תכתבו ‫שירים שגרתיים.
‫תורו של מי עכשיו? ‫מר אנדרסון, אתה נראה סובל.
‫קדימה טוד, בוא הנה ‫ונגאל אותך מייסוריך.
‫לא כתבתי שיר.
‫מר אנדרסון חושב שכל דבר בתוכו ‫הוא חסר ערך ומביך. לא כן, טוד?
‫זהו הפחד הגדול ביותר ‫שלך.
‫אתה טועה. יש משהו בתוכך ‫שהוא בעל ערך רב.
‫"אני משמיע את שאגתי
‫" הברברית מעל גגות העולם".
‫וולט ויטמן. ‫דוד וולט, שוב.
‫לאלה מכם שאינם יודעים, "שאגה" ‫פירושה צעקה רמה או צווחה.
‫טוד, אני מבקש שתדגים לנו ‫שאגה ברברית.
‫אתה לא יכול לשאוג בישיבה. ‫קדימה, קום.
‫עבור לעמדת שאגה.
‫שאגה? -לא שאגה סתם, ‫שאגה ברברית. -בסדר.
‫קדימה, חזק יותר.
‫אתה נשמע כמו עכבר. קדימה, ‫חזק יותר.
‫יפה, ילד. צרח כמו גבר!
‫הרי לך! אתה רואה, יש ברברי ‫בתוכך, למרות הכול.
‫אבל עוד לא גמרתי איתך.
‫התמונה הזו של דוד וולט, ‫מה היא מזכירה לך?
‫אל תחשוב, ענה. קדימה.
‫מניאק. -איזה מין מניאק? ‫רק תענה, בלי לחשוב.
‫מניאק מטורף. -אתה מסוגל ליותר. ‫השתמש בדמיונך.
‫אמור את הדבר הראשון ‫שעולה בדעתך.
‫מניאק מזיע וחושף שיניים. ‫-בחיי, אתה משורר בנשמתך, ילד!
‫עצום את עיניך. עצום אותן. ‫עכשיו תאר מה אתה רואה.
‫כן, אני עוצם את עיני.
‫דמותו מרחפת לצדי. ‫-מניאק מזיע וחושף שיניים.
‫מניאק מזיע וחושף שיניים, ‫עם מבט שהולם במוחי.
‫מצוין! עכשיו, הפעל אותו. ‫שיעשה משהו.
‫הוא מושיט את ידיו וחונק אותי. ‫-זהו זה. נפלא, נפלא.
‫וכל הזמן הוא ממלמל. -מה הוא ‫ממלמל? -את האמת. -כן.
‫האמת היא שמיכה שאינה מחממת ‫את רגליך.
‫התעלם מהם. הישאר עם השמיכה. ‫ספר לי עליה.
‫אתה דוחף אותה, מותח אותה, ‫זה לעולם לא יהיה מספיק.
‫גם אם תבעט בה ותכה בה ‫היא לעולם לא תכסה אותנו.
‫מהרגע שאנו באים לעולם בבכי ‫ועד שאנו יוצאים ממנו בנהי.
‫היא רק תכסה את פניך ‫כשאתה מקונן ובוכה וצועק!
‫אל תשכח את זה.
‫כל הכבוד, פיטסי. ‫תכניס עמוק לריאות.
‫אבי אוסף המון מקטרות. ‫-באמת? -יש לו בערך שלושים.
‫הוריך אוספים מקטרות? ‫זה ממש מעניין.
‫קדימה נוקס, ‫הצטרף אלינו.
‫כן, נוקס, אנו מהממשלה, ‫אנו פה כדי לעזור.
‫זו כריס. ‫הנה תמונה שלה!
‫זה לא מצחיק,
‫עזבו אותו. ‫עשנו את המקטרות שלכם.
‫אזרחי ולטון, ידידי, בני עמי. ‫-מה זה?
‫בחייך! זו מנורה, מיקס. ‫-לא, זהו אל המערה.
‫אל המערה?
‫צ'רלי, מה דעתך שנתחיל בפגישה? ‫-אני זקוק לאש. למי יש אש?
‫הבאת אטמי אוזניים?
‫רבותי, "שיר אמת" ‫מאת צ'רלס דלטון.
‫"צוחק, בוכה, נופל, ממלמל, ‫לעשות יותר, להיות יותר"
‫"הכאוס זועק, חולם. ‫לעשות יותר, להיות יותר!"
‫זה היה נהדר. ‫איפה למדת לנגן כך?
‫הורי אילצו אותי לקחת ‫שיעורי קלרינט במשך שנים.
‫אהבתי את הקלרינט. ‫-אני שנאתי אותו.
‫צליל הסקסופון עשיר יותר.
‫אני לא יכול לסבול את זה יותר. ‫אם כריס לא תהיה שלי, אתאבד.
‫נוקסי, תירגע. -לא, צ'רלי, ‫זו בדיוק הבעיה שלי.
‫הייתי רגוע כל חיי. אני עומד ‫לעשות משהו בקשר לזה.
‫לאן אתה הולך?
‫מה תעשה? ‫-אני הולך להתקשר אליה.
‫הלו?
‫היא תשנא אותי.
‫הדנברים ישנאו אותי.
‫הורי יהרגו אותי!
‫שיהיה, לכל הרוחות! ‫אתם צודקים. "קארפה דיאם".
‫גם אם זה יהרוג אותי.
‫הלו? -הלו, כריס? -כן. ‫-היי, מדבר נוקס אוברסטריט.
‫כן, נוקס, אני שמחה שאתה ‫מתקשר. -היא שמחה שאני מתקשר
‫שמע, הוריו של צ'ט יהיו מחוץ ‫לעיר בסוף השבוע,
‫והוא עורך מסיבה. ‫היית רוצה לבוא?
‫אם הייתי רוצה לבוא למסיבה? -כן. ‫זה בליל שבת. -כן, בטח.
‫בערך בשבע. -בסדר, נהדר. ‫אגיע למסיבה, כריס. -טוב.
‫בליל שבת, אצל הדנברים. ‫-נדבר אז, להתראות.
‫הייתם מאמינים? היא התכוונה ‫להתקשר אלי.
‫והיא הזמינה אותי לבוא ‫איתה למסיבה.
‫בביתו של צ'ט דנברי. -כן. ‫-נו? -אז מה?
‫אז אתה לא באמת חושב ‫שהיא התכוונה שאתה תלך איתה?
‫כמובן שלא, צ'רלי. אך לא בזה ‫העניין. בכלל לא.
‫במה העניין?
‫הענין, צ'רלי, הוא
‫שהיא חשבה עלי.
‫פגשתי אותה רק פעם אחת, ‫והיא כבר חושבת עלי.
‫לכל הרוחות, זה יקרה, חבר'ה. ‫אני מרגיש את זה.
‫היא הולכת להיות שלי.
‫"דיאם קארפה".
‫הפעם אין ציונים. ‫פשוט תטיילו לכם.
‫תראו אותם.
‫"אנ'לא יודע, אך אדע. ‫-אנ'לא יודע, אך אדע.
‫"כתיבת שירה היא אגדה. ‫-כתיבת שירה היא אגדה".
‫שמאל, שמאל, שמאל ימין שמאל. ‫שמאל, שמאל, שמאל ימין שמאל.
‫תודה לכם, רבותי.
‫כולם החלו בצעד ובקצב ‫שונים.
‫מר פיטס, בלי למהר, ‫ידע שיגיע למטרה יום אחד.
‫אפשר היה לראות שמר קמרון חוכך ‫בדעתו: "האם זה נכון?
‫"זה עשוי להיות נכון. אני יודע ‫שזה זה. או אולי לא".
‫כוח חזק יותר הניע ‫את מר אוברסטריט.
‫אנו יודעים זאת. ובכן, לא הזכרתי ‫את שמותיהם כדי ללעוג להם,
‫אלא כדי להעלות ‫את סוגיית הצייתנות,
‫הקושי לעמוד על אמונותיכם ‫אל מול הזולת.
‫אלה מכם, ואני רואה זאת בעיניכם, ‫שחושבים: "הייתי צועד אחרת",
‫שאלו את עצמכם ‫מדוע מחאתם כפיים?
‫לכולנו צורך חזק בקבלה, ‫אך האמינו בכך שאמונותיכם
‫הן ייחודיות, שלכם בלבד. ‫גם אם אחרים חושבים שהן מוזרות
‫או לא מקובלות. גם אם נשמעות ‫צעקות מהעדר: "זה לא מקוב-ב-ל".
‫רוברט פרוסט אמר:
‫"שתי דרכים נפרדו ביער עבות. ‫אחזתי בדרך עברו בה פחות,
‫וזה שעשה את כל ההבדל".
‫וכעת אני רוצה שכל אחד מכם ‫ימצא את דרכו שלו, צעדו שלו.
‫צעדו בכל כוון, כל מה שתרצו. ‫בגאווה, בטיפשות, כל דבר.
‫רבותי, החצר לרשותכם.
‫אתם לא צריכים להציג. ‫עשו זאת למען עצמכם.
‫מר דלטון, אתה מצטרף אלינו? ‫-אני מנצל את זכותי לא לצעוד.
‫תודה, מר דלטון. ‫רק אמור זאת בבירור ובקיצור.
‫שחו כנגד הזרם.
‫טוד? היי. -היי.
‫מה קורה כאן? ‫-שום דבר.
‫היום יום הולדתי. ‫-היום יום הולדתך? מזל טוב.
‫תודה. -מה קיבלת? ‫הורי נתנו לי את זה.
‫האין זה אותו... -כן.
‫כן, הם נתנו לי את אותו הדבר ‫כמו לפני שנה.
‫אולי הם חשבו שאתה זקוק ‫לעוד אחד.
‫אולי הם בכלל לא חשבו ‫על שום דבר.
‫המוזר הוא שלא אהבתי את הסט ‫לשולחן כבר בפעם הראשונה.
‫אני חושב שאתה לא מעריך כיאות ‫את ערכו של סט השולחן הזה.
‫אני מתכוון, מי היה רוצה ‫כדורגל או כדור יד? -או מכונית.
‫אילו קניתי סט שולחן, הייתי קונה ‫אותו אחד בשתי הפעמים.
‫למעשה, יש לו צורה אירודינמית. ‫אתה לא חושב?
‫אפשר לחוש בכך. ‫סט שולחן זה רוצה לעוף.
‫סט השולחן ללא טייס ‫הראשון בעולם.
‫הוי, לא. -לא נורא. ‫תקבל אחד חדש בשנה הבאה.
‫"לחיות לעומק ולינוק ‫את לשד החיים.
‫"להניס כל מה שלא היה ‫חיים..."
‫האם זוהי מערת המפגש שלכם? ‫-כן, זו המערה.
‫היכנסו, היכנסו, זו המערה שלי. ‫זהירות, מדרגה.
‫היי. -הלו... -שלום חבר'ה, תכירו ‫את גלוריה ו...? -טינה. -טינה.
‫אלה החברים החדשים ‫של "אגודת המשוררים המתים".
‫חבר'ה, תנו לעבור, זה ליל שבת. ‫נתחיל את המפגש.
‫חברים, יש לי הודעה.
‫ברוח מעשיהם ובהתאם להמיית לבם ‫של המשוררים המתים,
‫אני מוותר על השם צ'רלס דלטון. ‫מהיום ואילך קראו לי נואנדה.
‫נואנדה? -נואנדה?
‫הלו? הלו, כריס?
‫נוקס. -היי.
‫הצלחת להגיע. נהדר. ‫האם הבאת מישהו? -לא.
‫לא? ג'יני דנברי נמצאת כאן. ‫עלי למצוא את צ'ט.
‫מדוע שלא תרד למטה? ‫כולם נמצאים שם.
‫אבל כריס, אני... -תרגיש בנוח. ‫-אבל אני...
‫אתה אחיו של מט סנדרס? בוב, ‫הוא לא נראה לך כמו מט סנדרס?
‫אתה אחיו? -אין שום קרבה. ‫מעולם לא שמעתי עליו. מצטער.
‫איפה הנימוסים שלנו, סטיב? ‫יש לנו פה את אחיו של מט סנדרס
‫ואנו אפילו לא מציעים לו משקה. ‫-כן, רעיון טוב.
‫הנה, שתה מעט ויסקי, חבר. ‫-אני לא שותה ויסקי.
‫לחיי מט. -לחיי מט. ‫-לחיי מט.
‫מה שלומו של מט קשישא? ‫-כן, מה היו מעלליו של מטי?
‫למעשה, אינני מכיר את מט. ‫-לחיי מט הגדול.
‫לחיי מט הגדול. ‫-לחיי מט הגדול.
‫טוב, אני חייב למצוא את פטסי. ‫מסור שלום למט ממני, בסדר?
‫בסדר. -אחלה של בחור, ‫אחיך מט.
‫נקיים את המפגש או לא? ‫-אם לא תקיימו מפגש,
‫איך נדע שאנו רוצות להצטרף? ‫-להצטרף?
‫"האם ליום קיץ אמשילך? ‫את ענוגה יותר ורכה ממנו".
‫זה כה מתוק. -המצאתי את זה ‫רק בשבילך. -באמת?
‫ויש לי אחד בשבילך, גלוריה: "ביקר ‫תפארתה כלילת יופי מתהלכת"
‫"ביקר תפארתה כלילת יופי ‫מתהלכת כליל בהיר בשחקים,
‫"כוכבי אור כי נהרו. צללי נועם ‫ונגוהות יחדיו במערכת,
‫"על הוד פניה ועיניה ‫תואמים חוברו".
‫זה יפה. ‫-יש עוד הרבה כאלה.
‫אלוהים, עזור לי.
‫"קארפה דיאם".
‫צ'ט, צ'ט, תראה. -מה? ‫-זה אחיו של מט סנדרס.
‫מה? -נוקס, מה... ‫-והוא ממזמז את החברה שלך.
‫מה אתה עושה? ‫-מה לעזאזל אתה עושה? -צ'ט.
‫אני יודע שזה לא נראה טוב. ‫-אתה... -צ'ט, לא!
‫אתה תפגע בו!
‫לא, בבקשה!
‫תפסיק! עזוב אותו! תפסיק! ‫לעזאזל! -צ'ט, תפסיק.
‫מנוול.
‫נוקס, אתה בסדר? -כריס, ‫תעזבי אותו! לעזאזל!
‫צ'ט, פגעת בו! -יופי! ‫-אני מצטער. -זה בסדר.
‫בפעם הבאה שאראה אותך, ‫אתה מת!
‫קדימה, תעביר את הבקבוק.
‫פיטס ואני עובדים ‫על מערכת הגברה לסטריאו.
‫זה לא יהיה קשה במיוחד ‫לבנות מערכת כזו. -כן.
‫ייתכן שאתקבל לאוניברסיטת ייל, ‫אבל אולי לא אתקבל.
‫לא חסרות לכם בנות? -כן. ‫-זו הסיבה למועדון הזה.
‫בעצם, רציתי להודיע שפרסמתי ‫מאמר בעלון בית הספר
‫בשמם של המשוררים המתים, ‫-מה? -ובו אני דורש
‫שבנות יתקבלו לוולטון, ‫כדי שנפסיק לאונן.
‫איך הצלחת לעשות זאת? ‫-אני מגיה את העלון
‫והגנבתי את המאמר פנימה.
‫זה הסוף של האגודה. ‫-איש אינו יודע מי אנחנו.
‫אבל אתה לא חושב שהם יגלו ‫מי כתב את זה?
‫הם ישאלו אותך מה היא ‫"אגודת המשוררים המתים".
‫צ'רלי, לא הייתה לך זכות לעשות ‫דבר כזה. -זה נואנדה, קמרון.
‫נכון, זה נואנדה.
‫האם אנו רק משחקים פה או שאנו ‫מתכוונים למה שאנו אומרים?
‫אם כל מה שאנו עושים זה להתאסף ‫ולקרוא שירים,
‫מה, לכל הרוחות, אנו עושים? ‫-בסדר, אבל עדיין
‫לא היית צריך לעשות זאת, צ'רלי. ‫זה יכול להסתיים בצרות.
‫אינך מייצג את המועדון. ‫-אולי תפסיק לדאוג לעור שלך?
‫אם הם יתפסו אותי, ‫אגיד להם שהמצאתי את זה.
‫נא לשבת.
‫בעלון של השבוע התפרסם, ‫ללא רשות מאמר מאוס ובזוי.
‫במקום לבזבז זמן יקר ‫במציאת האשמים,
‫ואני מבטיחכם שאמצא אותם,
‫אני מבקש מכולכם ‫ומכל אחד מכם,
‫שיודע משהו על המאמר הזה, ‫להודות כאן ועכשיו.
‫מי שלא יהיו אשמים בדבר,
‫זו ההזדמנות שלהם ‫למנוע את גירושם מבית הספר.
‫אקדמיית ולטון, הלו. ‫-כן, הוא כאן, רק רגע.
‫מר נולן, טלפון בשבילך. ‫זה אלוהים.
‫הוא אומר שבנות ‫צריכות להתקבל לוולטון.
‫מחק את הגיחוך מעל פניך. ‫אם אתה חושב, מר דלטון,
‫שאתה הראשון שמנסה להיזרק ‫מבית הספר, חשוב שנית.
‫היו אחרים עם רעיונות דומים ‫והם נכשלו, כמו שאתה תיכשל.
‫התכופף לקבלת העונש.
‫ספור בקול רם, מר דלטון.
‫אחת.
‫שתיים.
‫שלוש.
‫ארבע.
‫מהי "אגודת המשוררים המתים"? ‫אני רוצה שמות.
‫זרקו אותך? -לא. ‫-אז מה קרה?
‫עלי להסגיר את כולם, להתנצל ‫בפני בית הספר, ויסלחו לי.
‫מה אתה מתכוון לעשות? ‫צ'רלי. -לעזאזל, ניל.
‫השם הוא נואנדה.
‫סליחה. האם אוכל לשוחח, ‫מר קיטינג?
‫זו הייתה הכיתה הראשונה שלי, ‫ג'ון. ידעת זאת?
‫השולחן הראשון. -לא ידעתי ‫שלימדת, מר נולן. -לימדתי אנגלית.
‫זה היה הרבה לפני זמנך. היה קשה ‫לוותר על כך, האמן לי.
‫ג'ון, מגיעות אלי שמועות ‫על שיטות הוראה לא שגרתיות
‫בכיתה שלך. איני רומז שיש לכך ‫קשר לתעלול של דלטון,
‫אך אני חושב שאין צורך להזהיר ‫אותך שנערים בגיל זה
‫הם נוחים להתרשם. -הנזיפה שלך ‫השאירה את רישומה, אני בטוח בכך.
‫מה קרה בחצר?
‫נערים צעדו, ‫מחאו כפיים בהתאמה.
‫זה היה תרגיל להוכחת ‫הסכנה שבצייתנות.
‫ובכן, ג'ון, תכנית הלימודים פה ‫היא קבועה. היא מוכיחה את עצמה,
‫היא עובדת. אם אתה מטיל בה ‫ספק, כך יעשו גם הם.
‫תמיד חשבתי שכל הרעיון של חינוך ‫היה ללמוד לחשוב בצורה עצמאית.
‫בגילם של נערים אלה? ‫בשום אופן!
‫מסורת, ג'ון. משמעת. ‫הכן אותם לאוניברסיטה
‫וכל השאר יסתדר מעצמו.
‫הוא נעמד לשמאלי, ואמר:
‫"התכופף לקבלת העונש, ‫מר דלטון".
‫בסדר, רבותי.
‫מר קיטינג. -מר דלטון. ‫מה שעשית היום היה מעשה טיפשי.
‫אתה מצדד במר נולן?
‫מה בקשר ל"קארפה דיאם" ‫ויניקת לשדם של החיים?
‫לינוק את הלשד אין פירושו ‫להיחנק מהעצם.
‫זמן לתעוזה וזמן למתינות, ‫והחכם מבין את זה.
‫חשבתי שזה ימצא חן בעיניך.
‫לא. להביא על עצמך גירוש מבית ‫הספר אינו תעוזה, זה טיפשי.
‫כי אילו גורשת, היית מפסיד ‫הזדמנויות פז. -כמו מה?
‫כמו ההזדמנות להשתתף ‫בשיעורים שלי.
‫קלטת את זה, חבוב? ‫-איי, איי, קברניט.
‫שמור על קור רוח.
‫לתשומת לבכם. -כן, קברניט. ‫שיחת טלפון מאלוהים.
‫היית צריך להגיד שזו שיחת ‫גוביינה. זו הייתה תעוזה!
‫טוב, תמשיך.
‫אנחנו בחזרה, בסדר? ‫התחל.
‫"תשובה משכנעת. על כן, ‫שמעי לי הרמיה".
‫איני חשה התלהבות. ‫איני שומעת כל התלהבות מהמחזה.
‫אחוז בידה, הובל אותה לקדמת ‫הבמה ועצור.
‫"הרמיה המתוקה והנאווה..."
‫בסדר? נסה את זה.
‫מה יש לארוחת ערב? ‫-ספגטי עם כדורי בשר! -אוכל!
‫שמור משהו בשבילי!
‫"אך אוברון קרב, שאי רגליים"
‫אבא. ‫-ניל.
‫לפני שאתה אומר משהו, ‫הרשה לי להסביר.
‫איך אתה מעז לענות לי?! ‫לא די בכך שבזבזת את זמנך
‫על המשחק הטיפשי הזה, אלא ‫גם רימית אותי בכוונה תחילה.
‫איך יכולת לחשוב שתחמוק מזה ‫ללא עונש?
‫ענה לי, מי הסית אותך לכך? ‫האם זה היה המורה החדש, קיטינג?
‫לא, אף אחד. חשבתי להפתיע אותך ‫קיבלתי ציון 10 בכל המקצועות.
‫האם באמת חשבת שלא אגלה? ‫"אחייניתי משחקת יחד עם בנך",
‫כך אמרה לי גב' מרקס. "את ודאי ‫טועה", עניתי, "בני אינו שחקן".
‫הפכת אותי לשקרן, ניל!
‫מחר תלך אליהם ‫ותגיד שאתה עוזב.
‫לא, איני יכול. אני מגלם ‫את התפקיד הראשי. ההצגה מחר.
‫לא אכפת לי אם העולם יגיע ‫לקצו מחר,
‫אתה גמרת עם המחזה. ‫ברור?
‫האם זה ברור? ‫-כן, אדוני.
‫הקרבתי הרבה כדי שתלמד כאן, ניל, ‫ואתה לא תאכזב אותי. -לא, אדוני.
‫פתוח.
‫ניל, מה קרה?
‫אני יכול לדבר איתך? ‫-בוודאי. שב.
‫אני מצטער. -הנה. ‫-סלח לי.
‫אתה רוצה תה? -תה? בטח. ‫-עם חלב וסוכר?
‫לא, תודה. ‫בחיי, החדר שלך ממש קטן.
‫זה חלק משבועת הנזיר. ‫הם לא רוצים שעניינים ארציים
‫יסיחו את דעתי מהוראה.
‫היא יפה. -היא גם בלונדון. ‫זה קצת מקשה על העניין.
‫איך אתה עומד בזה? -עומד במה? ‫-אתה יכול לנסוע לכל מקום.
‫איך אתה יכול לסבול ‫את בית הספר הזה?
‫כי אני אוהב ללמד. אני לא רוצה ‫להיות במקום אחר.
‫מה אני יכול ‫לעשות למענך?
‫זה עתה דיברתי עם אבי. ‫הוא מאלץ אותי לעזוב את ההצגה.
‫משחק הוא הכול בשבילי. אבל הוא ‫אינו יודע זאת. אני מבין אותו.
‫איננו משפחה עשירה ‫כמו של צ'רלי, כלומר...
‫הוא מתכנן את חיי, אך הוא מעולם ‫לא שאל אותי מה אני רוצה.
‫האם אמרת זאת לאביך אי פעם? ‫הראית לו כמה משחק חשוב לך?
‫אני לא יכול. -מדוע לא? ‫-איני יכול להגיד לו את זה.
‫אם כך, אתה משחק גם כאן, ‫בתפקיד הבן הצייתן.
‫אני יודע שזה נשמע בלתי אפשרי, ‫אך עליך לדבר איתו,
‫להראות לו מי אתה ‫ומה המיית הלב שלך.
‫אני יודע מה הוא יגיד. הוא יגיד ‫שמשחק הוא גחמה שעלי לשכוח.
‫הם סומכים עלי, ויגידו לי ‫לשכוח מכל העניין, לטובתי.
‫אינך משרת שכבול בחוזה. ‫זו לא גחמה. הוכח לו את זה
‫באמצעות האמונה וההתלהבות ‫שלך. ואם הוא עדיין לא יאמין לך,
‫עד אז תהיה מחוץ לבית הספר ‫ותוכל לעשות ככל העולה על רוחך.
‫לא.
‫מה בקשר למחזה? ההצגה מחר ‫בערב. -עליך לדבר איתו קודם.
‫אין דרך פשוטה יותר? -לא.
‫אני לכוד. ‫-לא, אתה לא לכוד.
‫כריס נואל, באיזה חדר היא? -אני ‫חושבת שהיא בחדר 111. -תודה.
‫כריס. -נוקס, מה אתה עושה כאן? ‫-באתי להתנצל על אתמול.
‫הבאתי לך את אלה ושיר ‫שכתבתי בשבילך.
‫נוקס, אתה יודע שצ'ט יהרוג אותך ‫אם הוא ימצא אותך כאן?
‫לא אכפת לי. אני אוהב אותך, ‫כריס. -אתה מטורף.
‫אני יודע שהתנהגתי כמו אידיוט. ‫קחי את הפרחים, בבקשה.
‫לא, איני יכולה. פשוט תשכח מזה.
‫נוקס, אני לא מאמינה. -כל מה ‫שאני מבקש הוא שתקשיבי.
‫"נערה כמו כריס נוצרה בשמים. ‫עורה ושיערה זהב"
‫"לגעת בה יהיה גן עדן"
‫קמרון, אתה אידיוט.
‫איך הלך? קראת לה את השיר? -כן. ‫-מה היא אמרה? -שום דבר.
‫מה פירוש שום דבר? -שום דבר. ‫-מה? -אך עשיתי זאת.
‫מה היא אמרה? היא הייתה חייבת ‫להגיד משהו!
‫היי, נוקס! ‫-תפוס את היום!
‫דיברת עם אביך? -כן. זה לא מצא ‫חן בעיניו, אך הוא מרשה לי להופיע.
‫הוא לא יוכל להגיע להצגה. ‫הוא בשיקגו.
‫אך אני חושב שהוא ירשה לי ‫להיות שחקן. -באמת?
‫אמרת לו מה שאמרת לי? ‫-הוא לא אהב את זה,
‫הוא ייעדר ארבעה ימים ‫לפחות,
‫אבל אני חושב ‫שהוא ירשה לי לשחק.
‫"יישר כוח", כך יגיד, ‫מן הסתם.
‫תודה.
‫תפסיק עם זה, טוד. ‫אני מנסה להסתרק.
‫בוא כבר, נואנדה, אנו נפסיד ‫את הופעתו של צ'רלי.
‫הוא אמר משהו ‫על "להצטבע באדום".
‫"להצטבע באדום"? מה פירוש? ‫-מי יודע? אתה מכיר את צ'רלי.
‫צ'רלי, מה זה הקטע הזה ‫של "להצטבע באדום"?
‫מה זה צריך להיות? ‫-סמל אינדיאני של גבריות.
‫זה גורם לי להרגיש גבר, כזה ‫שיכול לשגע את כל הבנות.
‫קדימה, הבנות מחכות.
‫כריס, מה את עושה כאן? ‫-רבותי, בואו נלך.
‫לכו, חבר'ה. אני אשיג אתכם. ‫-כן, בואו, חבר'ה.
‫כריס, אינך יכולה להיות כאן. ‫אם הם יתפסו אותך, נהיה בצרות.
‫אבל זה בסדר שאתה עושה ממני ‫צחוק בבית הספר שלי?
‫אני לא מתכוון לעשות ממך צחוק. ‫-אבל זה מה שעשית.
‫צ'ט גילה עלינו, וזה כל מה ‫שיכולתי לעשות
‫כדי שלא יבוא לפה ‫ויהרוג אותך.
‫נוקס, אתה חייב להפסיק ‫לחזר אחרי.
‫אני לא יכול, כריס. ‫אני אוהב אותך.
‫נוקס, אתה אומר את זה כל הזמן. ‫אתה אפילו לא מכיר אותי.
‫תצטרף אלינו, מר אוברסטריט? ‫סע בלעדי. אני אלך ברגל.
‫נוקס. העניין הוא שבכלל ‫לא אכפת לי ממך.
‫אם כך, לא היית מזהירה אותי ‫מפני צ'ט.
‫אני צריכה ללכת. אני אאחר להצגה. ‫-את הולכת איתו?
‫עם צ'ט להצגה? הצחקת אותי. ‫-אז בואי איתי.
‫נוקס, אתה כל כך מעצבן!
‫בחייך, כריס. תני לי הזדמנות. ‫אם לא תרצי אותי אחרי הערב,
‫אצא מחייך לתמיד.
‫אני נשבע. בחיי המשוררים המתים. ‫בואי איתי הערב,
‫ואם לא תרצי לראות אותי שוב, ‫אני נשבע שאניח לך.
‫אתה יודע מה יקרה אם צ'ט יגלה? ‫-הוא לא יידע.
‫נשב בשורות האחרונות, ‫ונחמוק החוצה בסיום ההצגה.
‫אתה מבטיח לי שזו הפעם ‫האחרונה? -בחיי המשוררים המתים.
‫מה פירוש?
‫אני נותן לך את מילתי.
‫אתה כל כך מעצבן!
‫"אם בדמותך איני טועה כליל,
‫אתה השד, הרוח או הליל, ‫"שפוק יכנוהו.
‫"אכן צדקת, בת חיל, ‫אני הלץ המשוטט בליל,
‫"מצחיק את אוברון.
‫"עת כי אצהל בקול סייחה קלה ‫וסוס אבוס תשוש ירעד לבטלה
‫"ויש אשר בדמות דבדבנית ‫אני אורב בכוס של מטרונית,
‫"ובשתותה - אני צף בנשיקה ‫והמשקה נשפך אל ישימון חיקה."
‫הוא ממש טוב.
‫"ולעתים גם סבתא מיושבת ‫המגוללת סיפורי עצבת
‫"נטעית לחשוב ‫כי הנני שרפרף".
‫"אז אחמוק תחתיה ובצריחת 'גנב' ‫היא ארצה מתהפכת אחוזת גיהוק,
‫"וכל המסובים עונים לה בשיהוק ‫בצחוק ובשינוק ושפע עטישות,
‫"כי לא הייתה שעת לצון כזאת. ‫אך אוברון קרב, שאי רגליים"
‫"והנה גברתי. ‫הו, לו פרש כנפיים".
‫"לכן אל תאסרי עלי לקרב, ‫כי לצדך, לא לצודך, אשכב,
‫"ליסנדר החמוד, מה טובו חידודיו ‫יבוא עלי - על שמי ועל כבודי -
‫"אם בליסנדר שמתי חשדי.
‫"אבל יקיר, בשם האהבה ‫מידות הטוהר והענווה,
‫"רחק ממני עוד. ‫כדין רווק מצניע לכת ובתולה,
‫"לילה טוב, אהוב, ינעם לילך ‫לברית הבט עד אחרון יומך.
‫"אמן אני עונה לתפילתך, ‫יבוא קצי אם אחלל בריתך".
‫ניל, תורך. קדימה ניל. ‫הנה הכתר שלך. נלך.
‫"אם חטאנו חטא לטעם
‫אל בזעמכם הפעם.
‫"רק דמו כי נמתם-נים ‫עת נגלו פה חזיונים,
‫"אם להבל ולשווא ‫רקמנו רק חלום אכזב,
‫"רחמנים, אל בחרון, ‫אם תמחלו, כי אז נתקון,
‫"וכשם שפוק שד אמונים ‫אם המזל יאיר פנים,
‫"ונמלט משוט לשון, ‫עד מהרה נפיק רצון,
‫"ולא, אמרו כי פוק בדאי. ‫בטוב תלינו ידידי,
‫"שאו שלום ושאו כפיים,
‫"פוק יחזיר לכם אפיים".
‫אני אביו של ניל. ‫הייתי מבקש לראותו.
‫אביך.
‫סלחו לי בבקשה. ‫סליחה, סליחה.
‫ניל, היית גדול. חזור, ניל. ‫-איני יכול, חבר'ה.
‫ניל, יש לך את זה! איזו הופעה! ‫אפילו אני נדהמתי. עליך להמשיך...
‫היכנס למכונית. ‫קיטינג, תתרחק מהבן שלי. -ניל.
‫ניל! מר פרי, בחייך! ‫-אל תתערבו בזה.
‫זה בסדר אם נחזור ברגל ‫לבית הספר? קפטן?
‫נוקס. -מה?
‫אנו מנסים להבין מדוע ‫אתה מתעקש להמרות את פינו.
‫אך תהיה הסיבה אשר תהיה, ‫לא נניח לך להרוס את חייך.
‫מחר אני מוציא אותך מוולטון ‫ורושם אותך לפנימייה צבאית.
‫אתה תלמד בהרווארד ‫ותהיה רופא.
‫זה יותר מעשר שנים. חיים שלמים! ‫-בחייך!
‫אל תהיה כל כך דרמטי. מפיך זה ‫נשמע כמו ריצוי עונש מאסר.
‫אתה לא מבין, ניל. ‫יש לך הזדמנויות,
‫שאני אפילו לא חלמתי עליהן, ‫ולא אניח לך להחמיץ אותן!
‫אני רוצה להגיד לך מה אני מרגיש. ‫-מה?
‫אנחנו כל כך מודאגים... ‫-מה, תגיד לי מה אתה מרגיש!
‫במה העניין?
‫זה קשור לעסקי המשחק האלה? ‫אם כן, אז תשכח מזה.
‫מה?
‫שום דבר.
‫שום דבר?
‫טוב, אם כך, נלך לישון.
‫הייתי טוב. הייתי ממש טוב.
‫לך לישון.
‫זה בסדר. ‫הכול יהיה בסדר.
‫מה זה היה? -מה? -הקול הזה. ‫-איזה קול?
‫ג'ון?
‫מה זה? מה קרה?
‫ניל?
‫ג'ון, מה קרה? מה קרה?
‫ניל!
‫ניל? -אני אחפש בחוץ. ‫ניל?
‫לאאאאאאאא!
‫הו ניל! אלוהים אדירים!
‫הו בני! בני! בני המסכן! ‫-לא. לא. הוא בסדר. הוא בסדר.
‫הוא בסדר, הוא בסדר, הוא בסדר! ‫-הפסיקי, הפסיקי, הפסיקי!
‫טוד.
‫מה אתה רוצה?
‫מה קרה?
‫ניל מת.
‫זה יפה כל כך.
‫זה בסדר, טוד. ‫זה בסדר, טוד. זה בסדר.
‫זה בסדר. -הוא לא היה עושה את זה. ‫-אי אפשר להסביר את זה, טוד.
‫הוא לא היה עושה את זה. ‫אביו אשם בכך. -לא.
‫הוא לא היה עוזב אותנו. ‫הוא לא היה עוזב! זה בגלל...
‫המשפחה שלו, אביו עשה את זה. ‫אביו הרג אותו. -תירגע, טוד.
‫טוד! ‫תניחו לו.
‫- 500 שנות שירה -
‫"הלכתי ליער כי רציתי שיהיה ‫לחיי יעוד,
‫"רציתי לחיות לעומק ‫ולינוק את לשד החיים,
‫"להניס כל מה שלא היה חיים ‫"ולא לגלות
‫"ביום מותי, שלא חייתי".
‫מותו של ניל פרי ‫הוא טרגדיה.
‫הוא היה תלמיד מצוין, ‫אחד הטובים בוולטון,
‫והוא יחסר לנו.
‫יצרנו קשר עם הוריכם, כדי להסביר ‫את המצב. זה טבעי שהם מודאגים.
‫לבקשת משפחתו של ניל, בכוונתי ‫לערוך חקירה מעמיקה בעניין זה.
‫אני מצפה לשיתוף פעולה ‫מלא מצדכם.
‫סיפרת לקמרון על הפגישה? ‫-פעמיים. -זהו זה, אנו מחוסלים.
‫למה אתה מתכוון? -קמרון הוא ‫מלשן. הוא מלשין לנולן ברגע זה.
‫על מה הוא מלשין? -על המועדון. ‫תחשבו על זה.
‫מועצת המנהלים, הנאמנים, ‫מר נולן. אתם חושבים
‫שהם יעברו על זה ‫בשתיקה?
‫בתי ספר נסגרים בגלל דברים ‫כאלה. הם זקוקים לשעיר לעזאזל.
‫מה קורה, חבר'ה? ‫-הלשנת, נכון?
‫הלשנתי? אני לא יודע על מה, ‫לכל הרוחות, אתה מדבר.
‫סיפרת לנולן הכול ‫על המועדון.
‫במקרה שלא שמעת, יש ‫בבית הספר הזה קוד של כבוד.
‫אם מורה שואל שאלות, ‫אתה אומר אמת, או שזורקים אותך.
‫הוא בוגד! הוא מעורב בעסק, ‫אז הוא בגד בנו
‫כדי להציל את עורו.
‫אל תפגע בו, צ'רלי, כי אם ‫תפגע בו, אתה בחוץ.
‫גם כך אני בחוץ. ‫-אתה עוד לא יודע. עוד לא!
‫הוא צודק, צ'רלי.
‫אם יש לכם שכל, אתם תעשו כמוני ‫ותשתפו פעולה.
‫הם לא מבקשים את ראשינו. ‫אנחנו הקרבנות. אנחנו וניל.
‫את ראשו של מי הם מבקשים? ‫-את ראשו של מר קיטינג, כמובן.
‫את ראשו של הקברניט עצמו.
‫חשבתם לרגע שהוא יכול ‫להתחמק מאחריות?
‫מר קיטינג אחראי למותו של ניל? ‫הם אמרו את זה?
‫מי כן אחראי, מטומטם שכמוך? ‫ההנהלה? מר פרי?
‫מר קיטינג הכניס לנו ‫את השטויות האלה לראש.
‫אם לא מר קיטינג, ניל היה עכשיו ‫יושב בחדרו, לומד כימיה,
‫וחולם להיות רופא.
‫זה לא נכון, קמרון! ‫אתה יודע את זה!
‫הוא לא הכניס לנו את זה לראש. ‫ניל אהב לשחק.
‫תאמינו למה שאתם רוצים, אבל אני ‫אומר, שעל קיטינג "לאכול אותה".
‫למה שנהרוס את החיים שלנו?
‫מנוול שכמוך.-תירגע, צ'רלי. ‫-צ'רלי.
‫ברגע זה חתמת על מסמך גירושך ‫מבית הספר, נואנדה.
‫אם יש לכם שכל, אתם תעשו ‫בדיוק מה שאני עשיתי.
‫הם ממילא יודעים ‫את הכול.
‫אינכם יכולים להציל את קיטינג, ‫אך אתם יכולים להציל את עצמכם.
‫נוקס אוברסטריט.
‫מיקס. -הסתלק, אני לומד.
‫-מה קרה לנואנדה? ‫-זרקו אותו.
‫מה סיפרת להם? -שום דבר ‫שהם לא ידעו קודם.
‫טוד אנדרסון.
‫שלום, בן. ‫-שלום, יקירי.
‫שב בבקשה, מר אנדרסון.
‫אני חושב שגילינו ‫מה קרה כאן.
‫אתה מודה בהיותך חלק ממועדון ‫הסופרים המתים הזה?
‫ענה לו, טוד. ‫-כן, אדוני.
‫בידי תיאור מפורט ‫של מהלך המפגשים שלכם,
‫המספר איך המורה שלכם, ‫מר קיטינג, עודד אתכם
‫לייסד את המועדון, כמקור השראה ‫להתנהגות חסרת אחריות ואנוכית.
‫הוא מספר כיצד מר קיטינג, בכיתה ‫ומחוצה לה, עודד את ניל פרי
‫לדבוק באובססיה שלו למשחק, ‫ביודעו שהדבר מנוגד בתכלית
‫לרצון הוריו של ניל.
‫מר קיטינג ניצל לרעה את מעמדו ‫כמורה, בשחצנות
‫שהובילה ישירות ‫למותו של ניל.
‫קרא מסמך זה בקפידה, טוד. ‫בקפידה רבה.
‫- ריצ'רד קמרון. סטיבן פיטס. ‫- ג'ררד פיטס. נוקס אוברסטריט -
‫אם אין לך מה להוסיף או לתקן, ‫חתום על המסמך.
‫מה יקרה למר קיטינג? ‫-די, חתום על המסמך, טוד!
‫עשב הוא "גראמן" או "הרבה", ‫"לאפיס" היא אבן.
‫הבניין כולו הוא ‫"אדיפיקיום".
‫שבו.
‫אני אלמד כיתה זו ‫עד סיום בחינות הסמסטר.
‫בחופשת הסמסמטר נמצא ‫מורה קבוע לאנגלית.
‫היכן אתם עומדים בספר הלימוד ‫של פריצ'רד?
‫מר אנדרסון? -זה ב... ‫-איני שומע אותך, מר אנדרסון.
‫ספר לי, נא בטובך, ‫מר קמרון.
‫לא למדנו מהספר ברציפות. ‫"כיסינו" את הרומנטיקנים,
‫וחלק מהפרקים על הספרות ‫שאחרי מלחמת האזרחים.
‫מה לגבי הסופרים הריאליסטים? ‫-דילגנו על רובם, אדוני.
‫יפה. אם כן, נתחיל מחדש.
‫מהי שירה?
‫יבוא.
‫סלח לי. באתי לאסוף ‫את חפצי.
‫אולי כדאי שאחזור אחרי השיעור? ‫-אסוף אותם עתה, מר קיטינג.
‫רבותי, פתחו בעמוד 21 ‫של ההקדמה.
‫מר קמרון, קרא בקול את המאמר ‫המעולה של מר פריצ'רד,
‫על "הבנת שירה".
‫העמוד הזה נתלש, אדוני. ‫-שאל ספר של מישהו אחר.
‫עמוד זה נתלש בכולם, אדוני. ‫-מה פירוש כולם נתלשו?
‫אדוני, אנו... ‫-לא חשוב.
‫קרא.
‫"'הבנת שירה' מאת ד"ר ג'יי ‫אוונס פריצ'רד,
‫דוקטור לפילוסופיה".
‫"כדי להבין שירה עלינו להכיר ‫את משקלה, חריזתה וביטוייה,
‫"ואז לשאול שתי שאלות: ‫אחת, כיצד מוצג נושא השיר,
‫"ושאלה שניה, מה חשיבותו ‫של נושא זה?
‫"השאלה הראשונה מדרגת ‫את שלמותו של השיר.
‫"השאלה השניה - ‫את חשיבותו.
‫"קביעת גדולתו של השיר ‫תהיה פשוטה
‫"אחרי תשובה על ‫שתי שאלות אלה.
‫"אם נמדוד את שלמותו של שיר ‫על גבי ציר אופקי של גרף..."
‫מר קיטינג. הם אילצו את כולנו ‫לחתום על המסמך.
‫בבקשה, עליך להאמין לי. ‫-אני מאמין לך.
‫צא, מר קיטינג. ‫-זו לא הייתה אשמתו!
‫שב, מר אנדרסון! עוד התפרצות כזו ‫מצדך ואתה בחוץ! צא, מר קיטינג.
‫אמרתי לך לצאת, ‫מר קיטינג.
‫"הו, קברניט, קברניטי".
‫שב, מר אנדרסון.
‫אתה שומע אותי? שב!
‫שב!
‫זו אזהרה אחרונה, אנדרסון.
‫איך אתה מעז? ‫אתה שומע אותי?
‫"הו קברניט, קברניטי".
‫מר אוברסטריט, ‫אני מזהיר אותך, שב!
‫שבו!
‫שבו, כולכם!
‫אני רוצה שתשבו!
‫שבו!
‫צא, מר קיטינג!
‫כולכם לשבת. ‫אני רוצה שתשבו!
‫אתם שומעים אותי?
‫שבו!
‫תודה לכם, בחורים, תודה.
‫עברית: סימה פריאל
‫קטעים מתוך "חלום ליל קיץ", ‫בתרגום ט. כרמי.
‫הפקת תרגום וכתוביות: ‫אולפני נ.ל.ס